Tidligere i Hannibal:
Jeg fik mit Palazzo-job på ærlig vis, da vejen var blevet ryddet.
To Capponi-mænd er døde. Du bliver fanget.
En mand som ham slår sig ned i Europa.
- Hans smag er særlig. - Sådan finder I ham.
Kom med tilbage. Vi kan genoprette vores ry og fange monsteret.
Jeg er ude efter Will Graham.
Intet holder mig her. Det sørgede du for.
Jeg hjælper med at finde ham.
Vindstille aftner, hvor luften var fugtig efter regn -
- spillede vi et spil. Hannibal brændte bark og røgelse -
- som jeg skulle gætte kun med lugtesansen.
Han var charmerende på den måde, en dyreunge er charmerende.
En lille unge, som vokser op og bliver som et af de store kattedyr.
Et, man ikke kan lege med senere.
Den dag, jeg mødte Hannibal, var han forældreløs.
Jeg skulle møde ham og hans søster -
- men han var alene.
Hvordan mødte du ham?
Jeg var hans tantes tjener.
Mine forældre sendte mig af sted i lære hos lady Murasaki -
- da jeg var en lille pige.
Jeg lærte også af Hannibal.
Han fremstår som en mentor, men han nyder lidelse.
- Jeg lider ikke. - Ikke længere.
Du havde en streng regel om at tage liv...
...og den brød du.
Tænker du på det? Forestiller du dig, at du dræber ham igen og igen?
Nej.
Jeg forestiller mig dig.
Hvordan ved du, at Hannibal er i Firenze?
Botticelli.
Jeg har aldrig været i Italien. Jeg troede aldrig, at jeg skulle derhen.
Fugle spiser tusindvis af snegle hver dag.
Nogle af sneglene overlever fordøjelsen.
Når de slipper ud igen, har de rejst verden rundt.
I bæstets mave.
I mine unge dage holdt jeg snegle for at tiltrække ildfluer.
Deres larver åd mange gange deres kropsvægt i snegle.
Det var brændsel, der forvandlede dem til en delikat og smuk skabning.
For sneglens ulykke.
Snegle følger naturen, ligesom dem der spiser dem.
Ildfluers levetid er kort.
Hellere leve ærligt med sig selv i et øjeblik end ikke at vide det.
Ikke sådan som Will Graham lever.
Insekter har ingen morallov, de kan fortvivle over.
Will fortvivler over uundgåelig forandring.
Næsten alt kan trænes til at modstå dets instinkter.
En fårehund angriber ikke fårene.
Men den vil gerne.
Wills moral er nået til forbløffelse. Empati og gensidighed.
Gensidighed... Hvis vi holder styr på de ind-og udgående intentioner -
- så vil Will Graham dræbe dig. Eller også venter du på at dræbe ham.
Dét er gensidighed.
Ciao, Bella.
Grazie.
- Værsgo. - Grazie.
Du har just lagt din vielsesring.
Og du er just begyndt at gå med din.
Min kone er ung og smuk. Hun har fået mig til at tabe mig seks kilo.
La vita nuova.
- Er du skilt? - Nej, enkemand.
Jeg mødte hende her. Det er sært at være i Italien uden hende.
- Hvad hed hun? - Bella.
- Skål for Bella. - For Bella.
Jeg ser på hende og tænker på alle de ting, jeg gerne vil give hende.
Hvordan du vil have, at hun ser dig.
Ikke som nu i mit nuværende job hos Questura.
Jeg render småærinder, der udstikkes af tidligere underordnede.
Jeg interviewer folk angående savnede.
De har nydt min fald.
Din rejse til Palermo var ikke officielt politiarbejde.
- Det var din heller ikke. - Nej.
Ved dine underordnede hos Questura, at du efterforsker Hannibal Lecter?
Jeg siger det til dem, når jeg ved, at det er ham, jeg efterforsker.
- Det ved du allerede. - Jeg er nødt til at være sikker.
Jeg er vanæret og i unåde.
Det har fået dig med i et spil, der ligger uden for loven.
Jeg har selv prøvet spillet. Og jeg tabte.
- Lad os spise. - Du store. Det ser lækkert ud.
- Pasta? - Ja, tak.
- Papardelle alla lepre. Prøv du. - "Parpardelle..."
Ikke "parpardelle". Det er papardelle.
- Papardelle. - Præcis.
- Med lepre. - Tak.
En borddækning fra dr Hannibal Lecters hus.
Bestikket er Christofle i sølv fra 1800-tallet.
Tallerknerne er fransk Gien-porcelæn fra Tiffany's.
Dugen er Damaskuld. Den er også fra Christofle.
Man må erkende, at manden har enestående smag.
Der er et mønster i hans indkøb. De gengiver hans liv i Baltimore.
Han kan lide musik, vin og mad. Og han kan lide Dem.
Hvordan smager De, dr Bloom? Uden tvivl sødt.
De fik vel også smagt på ham.
Dem, der spytter ud, har givet op. De ligner ikke en, der giver op.
Det første skridt i at udvikle smag -
- er villighed til at anerkende egen mening.
Men hvad angår mad og vin, var jeg nødt til at følge Hannibals eksempel.
En kvittering fra en vinhandel i Firenze: Vera Dal 1926.
To flasker Bâtard-Montrachet.
Og tartufi bianchi.
Her er en til. Og en til. Og en til.
En blondine har købt præcis det samme en gang om ugen i tre måneder.
Due bottiglie di Bâtard-Montrachet e tartufi bianchi per favore.
Hun betaler altid kontant.
Grazie.
Hun køber ind for Hannibal.
Bravo.
- Er vi nødt til at tale sammen? - Nej.
Det er mærkeligt at tale så meget.
Jeg er ikke vant til at høre stemmer uden for mit hoved.
Jeg hører stemmer fra alle retninger.
I dine dages gnavende ensformighed -
- kiggede du da på tingenes former -
- og det, du var i gang med at forvandle dig til?
Jeg var ikke ved at forvandle mig.
Jeg... stod stille...
...præcis der, hvor han efterlod mig. Det var som en udstopning.
Udhulet og fyldt op med noget andet.
Ikke noget andet. Jeg er ikke så let at forme, som du er.
Jeg var voldelig, når det var det rette at være.
Men jeg tror, at han nød det.
Hannibal og jeg gav hinanden en oplevelse -
- som vi nok ellers ikke havde nydt.
Hvis du ikke dræber ham, er du bange for, at du ender med at blive ham.
Ja.
Man kan godt påvirke andre uden at bruge vold.
- Dr Fell? - Ja.
Jeg er kommissær Pazzi fra Questura di Firenze.
Jeg ville høre, om De nogensinde har mødt Deres forgænger.
Jeg har aldrig mødt ham, men læst flere af hans monografier.
De første efterforskere ledte efter breve i Palazzo.
Afskedsbreve, selvmordsbreve. Men de fandt ingenting.
Ifølge rygtet stak han af med en kvinde og hendes penge.
Hvad siger rygtet om professor Sogliato?
Har man stadig ikke hørt fra ham?
De er muligvis den sidste, der hørte fra ham.
Deres kollega, signor Albizzi, siger, at ingen har talt med Sogliato -
- siden han sagde nej til Deres middag.
Han er nummer to, der er forsvundet fra Palazzo.
De undersøger vel omstændighederne som en god efterforsker.
De var begge ungkarle.
De var respekterede akademikere og levede ordentligt.
De havde noget sparet op, men ikke meget.
- Commendatore Pazzi. - Ja.
Jeg tror, at De kommer fra den kendte Pazzi-familie. Har jeg ret?
Hvor ved De det fra?
De ligner en figur fra Deres families kapel i Santa Croce.
Ja... Ja.
Det var Andrea di Pazzi afbildet som Johannes Døberen.
Så er der jo den kendteste Pazzi: Francesco.
Han forsøgte at myrde Lorenzo den Storslåede i katedralen i år 1478.
Ja, familien Pazzi blev gjort til skamme den søndag.
Hvis De ser noget, dr Fell -
- noget personligt fra den savnede, ringer De så til mig?
Naturligvis.
Hvad drejer det sig om?
Jeg har måske information om Hannibal Lecter.
- Ved De, hvor han er nu? - Det tror jeg.
- Er der en dusør? - Hvorfor ikke ringe til politiet?
Kan dusøren udbetales under særlige forhold -
- til en, der egentlig ikke kan modtage den?
- Mener De en dusør for dr Lecter? - Ja.
Det er imod konventionerne at udlove en dusør.
- Ringer De fra Europa? - Ja. Mere siger jeg ikke.
Kontakt en advokat om loven angående dusører. Jeg kender en.
Der er en advokat i Genève. Ring til ham og vær ærlig.
Ønsker De nummeret, sir?
- Sir? - Ja, giv mig nummeret.
Jeg foretrækker cembaloens lyd og føling. Den er mere levende.
Musik dukker op som erfaring. Pludseligt og fuldstændigt.
Pianoet fungerer som et minde.
Dagen i dag fungerer som et minde.
Du har mødt kommissær Pazzi før?
Da jeg var ung.
Vi var begge glade for Botticelli.
Vi mødtes på Uffizi-museet under "La Primavera".
Ved han, hvad du er?
Da jeg så på hans ansigt og stod tæt nok på -
- så jeg, at alle åbenbaringens elementer var til stede.
Og alligevel er du her, og du kan frit fortælle mig om det.
Han er nødt til at vente, lure og tænke. Det er for tidligt endnu.
Han overvejer, hvad han skal gøre.
Der er udlovet en dusør på dig.
Som advarsel er en dusør bedre end en radar.
Det får myndigheder til at glemme deres pligt og gå efter mig privat.
Bør Rinaldo Pazzi gøre professor Sogliato og kuratoren selskab -
- nede i dammen?
Skal man finde hans lig efter det, der ligner et selvmord?
Nej. Rinaldo Pazzi er en Pazzi af den kendte Pazzi-familie.
Kommissæren hos Firenze Questura afgør selv, hvad hans ære er værd.
Hvad er det værd at være ham, der fangede Hannibal Lecter?
For en politimand er den ære kortlivet.
Det er bedre at sælge mig.
Jeg kan godt lide natten. Den er mere end en tidsperiode.
Den er et andet sted.
Den er anderledes end der, hvor vi er om dagen.
Vi er også anderledes end dem, vi er om dagen.
Mere skjulte, mindre sete.
Det er, når livet minder mest om en drøm.
Hvorfor leder du efter ham?
Hvad håber du på at finde?
Jeg leder ikke efter Hannibal.
Jeg ved præcis, hvor han er.
Er han i Firenze?
Ja.
Hvorfor sagde du ikke, at du vidste det?
Jeg sagde jo...
...at der er andre måder at påvirke på end at bruge vold.
Men vold er det, du forstår.
- Hej, Rinaldo. - Hej.
Tak for at du giver lyd fra dig.
Uden samarbejde med bekymrede borgere som dig -
- ville monstre som Hannibal Lecter rende frit rundt.
Skal vi begynde?
Ja. Jeg betaler egenhændigt tre millioner dollar, hvis han er i live.
Jeg stiller ingen spørgsmål og garanterer diskretion.
I de vilkår indgår et forskud på 100.000 dollar.
For at få det skal du give mig -
- et identificerbart fingeraftryk fra dr Lecter.
- Capito? - Ja, ja. Jeg forstår.
Det skal være et frisk fingeraftryk, der ikke er behandlet.
Mine eksperter skal selv kunne undersøge det på et objekt.
Jeg vil ikke skræmme doktoren. Han kunne stikke af.
- Så ville jeg intet få. - Si.
Du er ikke i tvivl om, hvad der vil ske med Lecter?
- Du sælger ham til tortur og død. - Det er jeg klar over.
Vi skaffer resten af pengene, når han er leveret til os i live.
Dr Lecter skal ikke være nær Firenze, når De...
Jeg forstår din bekymring. Bare rolig. Det er han ikke. Farvel.
Hannibal slår ham ihjel. Det ved De vel?
Dr Fell?
- Buena sera, commendatore. - Buena sera, dottor Fell.
Er De allerede tilbage?
Med tanke på Deres udstilling og vores seneste samtale -
- tog jeg noget med, som De måske ønsker at se.
Francesco di Pazzi bar den åbenbart, da han mødte sin skaber.
Det er min families skyld støbt i jern.
Et torturhovedtøj.
- Må jeg se det? - Naturligvis.
Et herligt klenodie.
Jeg er glad for, at De kom forbi. Jeg har også et klenodie til Dem.
Ja?
Der er et navn under figuren. Ser De det?
- Pazzi. - Det er Deres forfader Francesco.
Han hænger uden for Palazzo.
På denne illustration hænger hans indvolde ud.
Francesco rygtedes at være kommet på afveje for 30 sølvpenge.
Det er svært at se, men ærkebiskoppen bed ham her.
Hans øjne står ud, da han kvæles -
- og ærkebiskoppen sætter sine tænder i Pazzis kød.
Jeg må indrømme, at i forbindelse med et beslægtet emne -
- har jeg overvejet det samme.
Tak.
Han sagde, at han ville være hjemme nu.
Hvad har han gjort?
Kan De høre mig, signor Pazzi? Tag en dyb indånding, mens De kan.
Tøm Deres hoved.
Jeg har ikke fået en bid mad hele dagen.
Deres lever og nyrer vil faktisk være et passende måltid med det samme.
Måske endda i aften.
Resten af kødet bør dog hænge mindst en uge på køl.
Jeg så ikke vejrudsigten. Gjorde De?
Det tager jeg som et nej.
Hvis De fortæller mig, hvad jeg bør vide, går jeg uden aftensmad.
Jeg stiller spørgsmålene. Vi får se.
De kan stole på mig.
Tillid er næppe let for Dem, når De kender Dem selv.
Intet politi betød, at De havde solgt mig.
Var det Mason Verger, De solgte mig til?
Tak.
Jeg ringede engang til ham for sjov, da jeg var langt herfra.
Har De fortalt om mig på Questura? Var det et nej?
Undskyld mig.
- Pronto. - Kommissær Pazzi.
Jeg hedder Alana Bloom. Jeg kender Deres velgører.
Hej, Alana.
Desværre er kommissæren optaget.
- Er han død? - Jeg ville så gerne tale med dig.
Desværre har du fanget mig på et uheldigt tidspunkt.
Det var rart at høre din stemme.
Nå, commendatore, hvad synes De?
Skal indvoldene blive inde eller hænge ud?
Hænge ud, tænker jeg.
Hej, Jack.
Fik du mit brev?
Jeg er oprigtigt ked af det, der skete med Bella.
Til sidst var nat og dag vel det samme for hende.
Talte du for hende, da hun ikke længere kunne tale og bevæge sig?
Jeg forestiller mig, at du gav Bella al nødvendig medicin om natten.
Øvede du dig i indsprøjtninger på en appelsin, Jack?
Hvilken medicin gav du hende til sidst?
Var det for meget?
Eller lige nok?
Jeg bragte Bella tilbage fra døden, og du returnerede hende.
Skal jeg samme sted hen, Jack?
Hvilken følelse vil du have, når jeg er væk?
Følelsen af at være i live.
Rasmus Jørgensen www.btistudios.com